Наталія Проскурка
 м. Київ
 
Автопсихологічна компетентність як складова професійної підготовки 
майбутніх практичних психологів

Одним з головних психолого-акмеологічних умов активізації особистісного потенціалу людини є її автопсихологічна компетентність, яка являє собою систему знань про себе, а також умінь і навичок, що призводять до підвищення рівня самопізнання, саморегуляції і самореалізації як внутрішнього резерву саморозвитку й самовдосконалення; здатність особистості розвивати та використовувати власні психічні ресурси, створювати сприятливу для діяльності ситуацію шляхом зміни свого внутрішнього стану, переорієнтовуватися при виникненні непередбачених обставин, створювати вольову установку на досягнення значущих результатів. В цілому автопсихологічна компетентність забезпечує оптимальність самоорганізації життя і професійної діяльності.
Опираючись на модель особистості практичного психолога, описану  В. Панком та Н. Чепелєвою, визначення професійної придатності особистості здійснюється за такими критеріями:  фізичний стан особистості; психічне здоров’я, високий рівень інтелекту; особливостями мотиваційної сфери особистості, а також розвиненою системою особистісної регуляції та емоційної витривалості. 
Основними видами професійної діяльності практичного психолога є психологічне консультування, психологічна просвіта, профілактична діяльність, психодіагностика та психокорекція Ефективність психологічного консультування, психотерапії та психокорекції значною мірою визначається вмінням спілкуватися з клієнтом,а саме: уміння повно і правильно сприймати людину (спостережливість);уміння розуміти внутрішні властивості і особливості людини (інтуїція);уміння співпереживати (емпатія); уміння аналізувати власну поведінку (рефлексія); вміння керувати собою і процесом спілкування.
Практичному психологові, який прагне досягти високої професійної майстерності, необхідні  постійний самоаналіз, усвідомлення власних дій та вчинків, самоспостереження, здатність вести безперервний внутрішній діалог.  Таке самоспілкування є основою професійного самовдосконалення, оскільки дає можливість коригувати власні недоліки, розвивати необхідні для професії здібності та якості. Окрім того, самоспілкування, рефлексія лежать в основі професійної ідентифікації майбутніх фахівців.
Опираючись на роботи Т. Щербакової та  Л. Степанової під час професійної підготовки майбутніх практичних психологів потрібно звертати увагу на розвиток їх автопсихологічної компетентності. Автопсихологічна компетентність - це здатність особистості до професійного та особистісного розвитку за рахунок активізації особистісних ресурсів, рефлексії власних можливостей на основі самодіагностики, особистісної саморегуляції та самоконтролю, створення індивідуальної системи способів і прийомів психологічної самопідтримки у процесі самовдосконалення.
Отже, автопсихологічна компетентність виступає одним з головних психологічних умов актуалізації потенційних можливостей майбутніх практичних психологів, що дозволяє мобілізувати ресурси для продуктивного вирішення професійних завдань у стандартних та екстремальних ситуаціях.