Галина Кот
к.психол.н, доцент, м. Київ

Новітні  підходи до організації професійної підготовки психологів

Нами розглянуто ряд взаємодоповнюючих підходів до вибору об'єктів для зміни змісту, структури і методики навчання майбутніх психологів. Підсумком вивчення й аналізу проблеми є контури нової перспективної методики навчання психологів на основі використання комп'ютерної техніки, тренінгової методології і нових психолого-педагогічних підходів до формування особистості. Як відомо, найбільший обсяг діяльності психолога складається з виявлення по ходу спілкування з клієнтом його внутрішніх проблем. На відміну від індивідуальної практики психологи, що працюють в організаціях, крім відзначеної, виконують професійну діяльність по відношенню малих груп і всієї організації в цілому, а також здійснюють важливі дослідження, що пов’язані з питаннями економіки, менеджменту, маркетингу і т.ін. У багатьох випадках психологи використовують спеціальні психологічні технології, більшість з яких складають психотехнології індивідуальної взаємодії з різним ступенем інтенсивності . 
           В Україні повільно і поступово зростає потреба саме в таких запитах на професійні функції психологів. Однак система підготовки слабко реагує на цю ситуацію зміною змісту навчання, внаслідок чого студенти, що усвідомлюють потребу в конкретних психотехнологіях, звертаються в різні зовнішні групи тренінгу, психотерапевтичні групи, беруть участь у тематичних семінарах тощо. Одночасно зростає розчарування процесом навчання у ВНЗ, змістом підготовки і методикою навчання. 
       В уявній інтерпретації більшість випускників-психологів, наприклад, добре вивчили зовнішній вигляд, пристрій “рояля”, знають, де і що знаходиться, з чим пов'язане, з яких матеріалів зроблено, знають, що потрібно натиснути для одержання тих або інших звуків, але грати не вміють. У звичайному розумінні це відповідає гарній теоретичній підготовці, умінню розповісти про психічні явища, але явне невміння змінювати і сприяти самовдосконаленню людей. Але ж саме в цьому і полягає найважливіше завдання професійної діяльності психологів –  послабляти або підсилювати особистісні властивості, викликати в людині різні стани і направляти її дії на конструктивне й ефективне вирішення зовнішніх і внутрішніх особистісних проблем.
            При більш детальному розгляді змісту навчальних програм можна зробити висновок, що вони сформовані з домінуванням принципу інформування, а не розвитку, тому що з появою нової теорії або концепції відбувається негайне включення її в зміст навчання, а з появою нової технології психологічного або психотерапевтичного втручання (впливу, зміни) у змісті навчальної програми з'являється лише інформація (посилання) про нові психотехнології. Отже, навчальні програми фактично створюють фахівця-психолога, що не відповідає запитам найближчого майбутнього країни, організацій, людей. 
         Більшість випускників-психологів, звичайно, знають "можливості рояля", але, при цьому, навіть не вміють натискати на клавіші (крапкове застосування психологічних технологій), не говорячи вже про музику цілеспрямований системний вплив на інших для формування особистостей. І тільки значні особисті зусилля і витрати окремих студентів дозволяють, через саморозвиток у зовнішніх групах, і навіть усупереч навчанню у ВНЗ, отримати набори дійсно важливих для діяльності умінь взаємодії, впливу, виступу, терапії тощо. 
        Таким чином, програми навчання психологів, їх зміст та методика викладання в результаті навчання у ВНЗ створюють відносно добре теоретично підготовленого психолога, але, на жаль, не здатного практично професійно вирішувати (у межах спеціальності) реальні життєві проблеми організацій і клієнтів.